Успехът на Синбад в Лабиринта
успя да събуди много други
вълшебни места по света.
Хиляди империи обърнаха взор към обещанието за могъщество.
Настана време истински смелите да докажат силата си.
А смелият Синбад в момента…
Замръзваше.
Братко, последен шанс! Трябва да стане…
Долу?!
Проклятие!
Ще ме стигне…
Насам!
Ако не успея сега…
Никога няма да ме признаят за равен!
Ще бъде сега или никога!
Няма да си позволя
да остана назад!
Виж ме, чудовище!
Баал! Дай ми силата си!
Призовавам те, светкавица!
Отвратителен студ!
МАГИ ПРИКЛЮЧЕНИЯТА НА СИНБАД
Първото море Епизод 04
Айсберг! Завий!
Прекалено е заледено. Да намалим скоростта.
Не, продължаваме с пълна скорост.
Викали сте ме. - Драгул…
След случилото се в Лабиринта, кралят е бесен.
А принцеса Серендине бе посрамена от Синбад.
Знаеш, че с това си заслужи да ти отнемем титлата.
Струва ми се, че се погрижиха
да те направят обикновен войник, ако не друго.
Брат ми…
Това са най-елитните убийци на Партевия.
Шам Лаш. Вземи ги със себе си и върни съкровището,
което Синбад открадна, на нашия господар.
Ако се питаш къде е Синбад сега…
Отправил се е на север.
Не бива да се проваляш. Върви!
Готов съм да заложа живота си.
Като гледам, запътили сме се към Имчак.
Непроходимо и девствено място, с диви обитатели.
Значи там…
Наистина е огромно! - Трябва да е морски еднорог.
Обитава южните морета,
но понякога идва и насам, незнайно защо.
Невероятен е.
А ти се опитваше да го свалиш отведнъж.
Братко, наистина ли успя?
Най-сетне!
Знаех си, че имаш и други умения! Очаквах го от теб! Страхотно!
Защо не можах да видя това?!
Но защо е като изгорено?
Ти кой си? - Аз ли?
Казвам се Синбад.
Изглежда навсякъде има красиви жени.
Как се казваш? - Аз съм Пипирика!
Приятно ми е! А ти…
Вярно, че не се запознахме.
Хина. Можеш да му викаш така.
Брат ми е на 21 и още не е получил второто си име.
Но като им занесеш еднорога, веднага ще ти дадат воинско име!
Така ще бъде признат и от нея! - Нея?
Най-силната и най-смела жена на света!
Тя е най-голямата красавица на Имчак!
Какво място е Имчак? - Какво ли?
Бяло! - Не за това…
Какъв е владетелят ви, такива неща питам.
Нашият баща е старейшината. - Сериозно?!
Чудесно. Заведете ме там!
Синбад, не ни е позволено да водим чужди хора в селището.
Няма да излезе нищо хубаво… - Няма страшно.
Непознато място и непознати хора.
Искам да видя какво крие този свят.
За да мога да го променя!
Аз… - Красиво е, нали?
Това гледаше, нали?
Съжалявам.
Не биваше да ти отнемам еднорога.
Но пък ти успя да опазиш сестра си, нали?
Получи се великолепно.
Така ли…
Полюсът е земя, оцветена в чисто бяло.
Тук има странни домове и… красиви момичета!
Имчак е страната на снега и леда.
Приветствам ви с добре дошли.
Деца мои. - Татко!
Върнахме се у дома.
А ти кой си? - Името ми е Синбад.
Пътувам по света, за да…
Това е Имчак!
Не мога да те пусна току-така! - Татко!
Синбад е мой… - Сине.
Ти най-сетне стана истински воин.
От сега нататък е твой дълг да защитаваш това място.
Помни го. - Да…
Тази вечер ще има Махараган! Пригответе се за фестивала!
Е…
Ако Синбад наистина е влязъл в селото, ще бъде лошо.
Нашите убийци вече предприеха действия.
Те не се подчиняват!
Не можеш да подчиниш хора, живеещи в мрак.
А и…
Какво е Махараган?
Нещо като древен фестивал, обичай на Имчак.
Прави се, когато един воин вече е готов да бъде приет,
за да може да получи мястото си.
А и за благодарност към богинята на зверовете.
Брат ми уби своето първо чудовище и ще получи воински дар!
Всъщност, докато вас ви нямаше,
наблизо се появи нещо странно. - Нещо странно?
Още по на север се появи сграда, каквато не бях виждал преди.
Смятам, че новите ни воини могат да се докажат там.
Хина, ти трябва да отидеш… - Не!
Не бива да приближавате мястото. - Какво?
Нарича се Лабиринт. В моята родина, Партевия,
това място погуби мнозина.
Мисля, че съм чувал за това.
Как всички изпратени войници били избити,
но едно момче успяло да премине.
Бях аз.
Какво се опитваш да ни кажеш?
Нима искаш да ни направиш на глупаци?!
Това е доказателството за успеха ти? - Да, именно.
Джинът от Лабиринта ми даде силата си така.
В Имчак винаги сме почитали смелите и силните.
Прости ми грубостта.
Нормално е да се страхувате от странници.
Дълг на старейшината е да прави най-доброто за хората си.
Затова ви моля.
Не приближавайте Лабиринта.
Добре, обещавам ти.
Хей, ти каза ли на онзи човек? - Не, аз…
Трябва да разбере от теб, че вече… - Стига!
Не и сега… - Какво ти има, братко?
Започна се! Побързайте!
Време е за Махараган!
Да почетем новия воин и да благодарим на богинята!
Брат ми уби своето първо чудовище и ще получи воински дар!
Не…
Пак бил избягал, така чух. - Съжалявам.
Не мога да се омъжа за страхливец.
Пак ли! - Пореден провал!
Трябва да станеш воин! - Син си на старейшината!
Ти ще успееш, братко!
Сине, трябва да станеш истински воин!
Аз… - Братко?
Когато нещо те тормози, винаги идваш тук.
Спомням си това.
Хубаво е! - Няма ли да се пробваш и ти?
Няма смисъл! - Можеш да се упражняваш.
Мога да те науча! - Може!
Искам да бъда до теб и когато победиш!
Вече си воин и сигурно ще имаш доста задължения.
Но дори и така да е,
ти пак ще си моят мил брат, нали?
Хайде! Днешният празник е твой.
Сигурно… - Бързо!
Иначе татко със сигурност ще напие Синбад!
Много си красива… Ама точно сега…
Това трябва да е целта ни.
Оказа се лесно. Умри!
Чакай ме!
Дете?
Лошите деца трябва да бъдат наказвани!
Само това ли можеш? Знаех си, че ще се оправя и сам.
Какво? Защо се подсмихваш?!
Съжалявам те.
И така… кой си ти?
Убиец от Партевия?
Хлапенце…
Не вярвах, че са готови да използват дори и деца.
Ей, що за отношение е това?
Не знам на колко си, ама като те гледам,
родителите ти сигурно те търсят. - Млъквай!
Какво? Не можеш да говориш така на по-голям от теб.
Синбад, личи си, че е убиец!
По-добре внимавай… - И сам виждам.
Затова се опитвам да го вразумя.
Не вярвам това да е възможно…
Напротив, такива деца трябва да се научат на всичко наново.
Разбираш ли ме?
Вярваш, че можеш да ми говориш така, защото си убиец.
Какво ще помислят родителите ти за теб?
Казах ти да млъкваш!
Нямам никакви родители! Убих ги, когато бях на 6!
К'во? Да не се уплаши?!
Безсмислено е да се гордееш с това.
Съжалявам те.
Какво искаш да кажеш?
И ти си дете като мен!
Синбад! - Проклятие!
Не ме приближавай.
Ти не би разбрал…
Ранен ли сте, господарю? - Мълчи!
Кълна се, че ще те убия!
Синбад!
Кои са те?
Раната дълбока ли е? - Нищо особено.
Да се върнем към ритуала. - Но тези хора?!
Вероятно са от Партевия. Преследват ме.
И го приемаш толкова спокойно?! Защо?
Смятат, че са предадени… и така нататък.
Не те ли е страх?
Не можеш да се върнеш, животът ти е в опасност.
Това може да продължи вечно.
Аз просто следвам собствената си съдба.
И ще надвия и тази вълна.
Син…
Аз съм…
Малко време остана!
Братко, вече е време!
Ще отидете ли без мен?
Искам да се успокоя преди ритуала.
Разбирам. Но побързай! - До скоро!
По-бързо, че ще започне!
Синбад!
Брат ми…
Той… За да може да бъде воин…
Тръгнал е към Лабиринта!
Ще успея ли?
Стига да получа силата на Лабиринта…
Точно както си го направил ти…
Всички умират, освен онзи, който иска да е крал.
Много амбициозни мъже са пробвали късмета си
и са загивали.
Ами брат ми? - Спокойно.
Няма да позволя на Хина да умре.
Но и ти не можеш да си сигурен, че ще оцелееш…
Няма как да го знаеш, нали?
Знам много добре,
че няма да умра там.
Това ли е…
Не губи вяра. Дори аз…
Ако получа силата, която се крие тук, най-сетне ще бъда истински воин.
Всички ще признаят това!
Това…
Къде съм?
Това място е… Лабиринт?
Дали силата на това място не те доведе сама дотук,
Синбад?
Какво ли виждат твоите очи от там?
Превод: GFotaku
Синбад…
Това ли е твоята съдба? - Аз ще го направя.
Никой да не се замесва.
Кралска същност Следва